Имаше вид на сериозен човек, а умря така ненадейно.
Е, животът на хората обикновено приключва като гръм от ясно небе.
Нормално да нямаш време да си вземеш последно сбогом.
Може и да изглежда, че се правя на голям разбирач, но...
Полнареф! Моля те, не му се връзвай!
Още ли не разбираш? Г-н Авдол ти каза да не воюваш сам!
А ти не го послуша. Ти беше готов да умреш само и само да си отмъстиш.
Г-н Авдол тръгна след теб, понеже се притесняваше. Но ето каква стана!
И какво да направя? - Трябва да отстъпим.
Намушкаха Авдол в гърба. Сестра ми беше безмилостно убита.
А ти искаш да потисна гнева и да побягна?
Не можеш да се биеш с тях, докато не знаеш нищо за техните Стандове!
Не встъпвай в битка, която ще те погуби! Това се опитваше да ти каже.
Хайде, бе, Пол-Пол!
Кучи син... - Полнареф! Бавно отстъпи към мен.
Ще избягаме с онзи камион. - Искаш да се сдържам?
Добре... - Ей, Полнареф.
Епизод 11 "Императора и Обесения, част 2"
Авдол умря заради тебе.
Мисля, че си му длъжник.
Още можеше да е жив, ако не беше ти.
Кучи син! Къде се криеш? - Успокой се, Полнареф!
Обаче недей тъжи. Всъщност трябва да се радваш.
Съвсем скоро ще бъдете отново заедно.
Щом умреш, ще можеш да се събереш с онези двамата загубеняци.
Сестра ти беше голяма сладурана, Полнареф.
Щом се видите на оня свят, можеш да я попиташ
как по-точно я убих!
Не се поддавай на провокации! Той иска да го атакуваш!
Долен кучи син!
Твоята Колесница не може да нарани моя Обесен.
Аз съм в огледалото. А твоят Станд не може да влезе там.
Ядоса ли се? Обзалагам се, че си.
Стреляй, Хол Хорс. Да приключваме с тоя идиот.
Тъй вярно.
Пукни! - Изумруден плясък!
Какво?
Какво? Той стреля... - ... по Полнареф!
Какьоин, нали така? Не е зле.
Излязоха извън обсега на моя Станд. Дори и да ги уцеля,
куршумът едва ще ги одраска.
Джей Гайл е тръгнал след тях?
Сериозно е вдигнал мерника на Полнареф.
Съжалявам, Какьоин.
Мислех, че няма значение дали ще умра, стига да отмъстя за сестра си.
Но сега разбирам... Разбирам как се е чувствал Авдол.
Няма да позволя чувствата му да отидат на вятъра.
Ще се бия, за да оцелея!
Наистина ли разбираш? - Да.
Приеми го вместо ръкостискане, Полнареф.
Добре. Благодаря, Какьоин.
При следващата им атака ще ги победим заедно.
Авдол, виж се само...
Сигурен съм, че тогава го пронизах с шпагата.
Но всъщност не беше така. Не усетих контакт.
Неговият Станд Обесения
продължаваше да атакува дори от счупеното на парченца огледало.
Атакуваше отражението ми в огледалото.
Моят Станд не може да влезе в огледалния свят.
Как да го атакувам там? Мамка му!
Продължаваш да повтаряш "в огледалото" и "огледален свят",
но там не съществува такъв свят. Това не е някое фентъзи или приказка.
Какви ги дрънкаш? С очите си го видя!
Виждаш го в огледалото, а щом се обърнеш, него го няма.
Да. Но образът в огледалото е само отражение на светлината.
Няма нужда да ми го казваш! Виж, говоря за в нашия случай.
Щом съществуват Стандове, може и да съществува огледален свят!
Не съществува. - Ама си и ти...
Мисля, че това е разковничето към загадката около Обесения.
Ако Стандовете могат да победят другите такива,
значи има нещо, което все още не знаем...
Той е в обшивката на волана! Тръгнал е след нас!
Внимавай!
Добре ли си, Какьоин?
Ударих си гръдния кош, но иначе съм добре.
Какво?
Колеснице!
Какьоин, да се махнем от всичко отразяващо!
Мамка му... Видях как го прави. Той скача от огледало в огледало!
Придвижва се, скачайки от една отразяваща повърхност в друга.
Добрал се е чак до тук
от отражение на отражение. - Отразявайки се?
Значи неговият Станд всъщност е светлина!
Какьоин, той беше в бронята на колата.
Всеки момент ще се отрази от бронята в нещо друго.
Избягвай отразяващи неща. И свали всичко отразяващо от теб!
Свали си копчетата от униформата! - Добре ли сте?
Да ви донеса лекарство? - Махай се от тук, хлапе! Опасно е!
Колата ви на нищо не прилича.
А ти даже кървиш. Сигурен ли си, че си добре?
Нещастникът му долен! - Той е в окото на хлапето!
Не ни гледай, хлапе! Не ни гледай ти казах!
Спри да ме следиш с очи, бе! - Но ти си ранен.
Добре съм! Виждаш ли? Всичко е тип-топ! Стига си гледал насам!
Но ти кървиш. - Не гледай насам, хлапе!
Проклет да си, Джей Гайл!
Какво ще правиш? Не би избол окото на едно мило детенце
с шпагата си, нали, Полнареф?
Полнареф! - Пипнах те най-сетне.
Не можеш да се измъкнеш сега. Освен ако не избодеш окото му!
Какъв страхливец! Скъпо ще си плати!
Какьоин, не се говори така в такива моменти.
В такива моменти трябва да кажеш
нещо подобно, преди да си отмъстиш: Името ми е Жан-Пиер Полнареф.
В чест на сестра ми и за да може приятелят ми Авдол да намери покой,
ще те запратя
в дълбините на отчаянието, Джей Гайл!
Прости ми, хлапе! По-късно ще ти купя карамел!
Пръсна ми пясък в очите!
Прехвърли се в окото на Полнареф!
Не разбирам принципа, но той се движи със скоростта на светлината.
А тя не се проследява с просто око. Но знаех, че ако хлапето затвори очи,
веднага ще се премести в моето око. - Разбирам.
Обесения може да съществува само в света на отраженията.
Когато този свят е на път към крах, той трябва да се премести в друг.
Стига да знам траекторията му, посичането му не е голяма философия.
Там се укрива!
Най-накрая, кучи сине...
Най-накрая...
Най-накрая се срещаме очи в очи...
Джей Гайл!
Казвам се Жан-Пиер Полнареф. Съзрях тайната на твоя Станд.
Той е изключително бърз и съставен от светлина.
Невъзможно е да го уловя. Обаче ако знам накъде се е запътил
и в този миг посека траекторията му, ще посека и теб.
Ако Авдол и Какьоин не бяха дошли,
щеше да ме убиеш, без да разбуля тайната ти.
Полнареф! Той няма две десни ръце! Това не е Джей Гайл!
Какво?! - Полнареф!
Станд - Императора Носител - Хол Хорс
Полнареф!
Насам.
Глупаци! Аз съм Джей Гайл. - Кучи син...
Той е просто някакъв случаен градски скитник.
Срязах го с ножа си на същото място, на което и ти посече мен.
А вие клъвнахте!
Голяма грешка беше да хукнете към него, без да знаете как изглеждам!
Кучи син!
Опитай от моя Изумреден... - Задръж юздите, момко! Я се огледай.
Сберете се, хора!
Тези господа разправят, че ще ви дадат пари!
Какво? - Ще ни дадат ей така пари!
Благодаря ви! - Много сте щедри!
Благодаря! Благодаря! - Дайте пари, моля!
Затоплихте ли какво става?
Каза, че си разгадал моя Станд? Глупец!
Отдавна ми е известна неговата слабост.
Има ли много отразяващи повърхности, не можеш да го проследиш.
Става непобедим! - Стига сте зяпали!
Не ни зяпайте! - В капан сте.
Или ще ги взривиш?
Пожертва младостта си, за да ме преследваш...
И ще се провалиш за една бройка! Ама че скучен и самотен животец!
Същевременно аз ще съм заобиколен от сладурани
като сестра ти и ще водя безгрижен и щастлив живот!
Като се замисля, сестра ти
ридаеше възхитително.
Вече може да умреш. - Гаден кучи син!
Не се говори така, Полнареф.
Не се казва "гаден кучи син", когато си отмъщаваш.
Трябва да кажеш следното: Името ми е Нориаки Какьоин.
За да отмъстя за приятеля си Авдол
и за да намери покой сестрата на приятеля ми Полнареф,
ще платиш с живота си.
Който хване тази златна монета, негова е!
Можеш да се огледаш направо в нея!
Добре се сети, Какьоин.
Сега всички погледи са вперени в една точка.
Ясно е накъде ще се отправи Обесения.
Мерси, Какьоин!
Сега е моментът!
Стой!
Заключена е!
Май-май само на теб ти се отдават възхитителните вопли, Джей Гайл!
Скоро ще попаднеш в ада, ридаейки по пътя.
Но за едно нещо не мога да разчитам на адските стражи.
А то е... Да те направят на игленик!
С години чаках този момент!
Оставям останалото на Дявола.
Ето какъв беше Обесения... Изгнил до мозъка на костите.
Получих отмъщението си.
Станд - Обесения Носител - Джей Гайл
Стойте!
Най-после ви настигнах.
Защо крачите едва-едва?
Ако ще бягате, бягайте, та пушек да се вдига.
Нали, г-н Джей Гайл?
Най-добре си кажете молитвите, защото животът ви приключи!
Напънете се отчаяно срещу ни! Покажете ни какво можете, бе!
Нали, г-н Джей Гайл?
Слушаш ли ме въобще, Джей Гайл?
Не мисля, че повече те чува. Доста е зает в момента,
тъй като го съдят в ада!
Не на мене тия! Блъфовете не ми минават.
Невъзможно е да го победите!
Дори аз нямам шанс срещу неуязвимия Обесен!
Полнареф, шегата ти не струва.
Тялото на тая отрепка е на около 2-3 километра натам. Иди провери.
Ще взема да проверя аз! - Побягна ли, подлецо?!
Нямам шанс! Особено сам!
Засега ще избягам и ще чакам нова възможност.
Аз съм от хората, чиято сила се проявява само с някой в комбина.
"По-добре №2, отколкото №1!" Това е житейската ми философия!
Проблем?
Какво?!
Г-н Джостар! Джотаро!
Разбрахме за Авдол.
Направихме ме му скромно погребение.
Мъжът с двете десни ръце наръга г-н Авдол в гърба,
но куршумът на Хол Хорс го уби.
Какво ще го правим? - Аз ще му издам присъдата.
Смърт!
Бягайте, моля, г-н Хол Хорс! - Какво й става на тая?
Не знам какво става, но вашето здраве ми е на първо място!
Това е смисълът на живота ми! Бягайте, моля ви! Побързайте!
Пусни ме, кучко! Какво си въобразяваш?
Джотаро! Какьоин! Не давайте на Хол Хорс да се измъкне!
Късно е.
Добре казано, скъпа! С радост приемам чувствата ти и продължавам да живея!
Бягам, понеже те обичам, скъпа!
И винаги ще те обичам!
Подлец... Я се върни!
Не пищи, ма, кучко!
Полнареф, това момиче е поредната му играчка.
А и той нямаше повече намерение да се бие.
Нямаме време да се разправяме с него.
Авдол вече не е сред нас. Но това не бива да ни спира.
Преди вече 15 дни тръгнахме от Япония.
Майчице... Е, предполагам нямаме избор.
Да продължим пътуването си до Египет.
Вижте, за да победим Дио, сърцата ни трябва да бият като едно.
Ако действаме на своя глава, той ще се възползва от това.
Разбрахте ли?
Да тръгваме! - И таз добра...
Следва продължение...
Превод: asimilator Редакция: pikapika3 & KoP3Le7o
Градът Варанаси се вижда. - Убиец!
Аз съм виновен! Аз - Джоузеф Джостар! Американец!
Какво?! - Обичам те.
Това не мяза ли на нечие лице?